Dansk oversættelse af LiuD
Vi ved det ikke, måske er det næste uge, måske to eller tre år...
...men jeg tror, vi bliver i branchen mindst fire år mere.
Man kan kalde os indbildske og sige, ja, vi holder mindst 10 år...
...men når man har sagt det, så tænke, at vi er heldige, hvis vi holder tre måneder.
Det John og jeg nok vil gøre...
...vi vil skrive sange, som vi har gjort, som en slags sidebeskæftigelse.
Vi håber at udvikle det lidt mere.
Når vi går hjem tidligt om morgenen efter arbejdet.
De unge kender dig ikke hjemme.
Men hvis de finder ud af, hvor jeg bor, så kommer jungletrommerne!
Det var ved at blive rigtig stort - det fandt vi ud af, når vi kom rundt i byen.
Vi blev bemærket på gaden.
Jeg var glad for, det var en gradvis opstigning.
Først skulle vi slå igennem i Liverpool, så skulle vi være bedst i landsdelen.
Så bedst i England, så skulle skotterne overvindes.
Så var det, hmm, hvad er der tilbage? Øh, radioen.
Vi ville være med i Brian Matthews' Saturday Morning Club, et kæmpe show.
Hvad jeg elskede var at vågne op efter en uge i skolen eller sådan...
...med en radio ved sengen og blive liggende indtil kl. 11.
De mest fantastiske lange morgener i ens liv, lørdag i sengen som teenager.
Blive liggende, have det fedt, tænde for radioen...
...og programmet fortsatte en time.
Vi ville virkelig gerne være med i det. Vi vidste der var et kæmpe publikum.
Mange sange fra Saturday Club blev aldrig udgivet på plade.
Nogle gode ting vi havde lavet i the Cavern eller i Hamburg, godt optaget.
Vi kommer dumpende lørdag morgen, hilser på alle med et smil.
Er det ikke fint - tak, søde Beatles.
Ens mål er altid lige et par meter fremme i stedet for helt deroppe.
Neil Aspinall - road manager Vi var på turné.
Arthur Howe turné med masser af folk på plakaten:
Roy Orbison, Tommy Roe, Gerry and the Pacemakers...
Helen Shapiro... der var mange på plakaten.
Alle fik 12-15-20 minutter eller deromkring.
I den tid kunne man kun spille sine hits.
Dem som publikum kendte.
Det var rigtig pinligt med Helen Shapiro.
Vi var lykkelige for bare at være med på den første landsdækkende turné.
Hun var etableret, havde prøvet noget og haft en masse hits.
Vi var glade for at være med, men det var pinligt...
...fordi Please Please Me blev nr. 1, mens vi var på landevejene.
Alle der kom til showet ventede på Beatles.
Det var pinligt, fordi hun var rigtig sød.
Jeg tror, det var på næste turné, hvor det var Tommy Roe...
...og Chris Montez og Beatles.
De flyttede os, så vi... faktisk sluttede første halvdel af showet.
George Martin - Pladeproducer Den første plade var Love Love Me Do.
Den anden var Please Please Me.
Den kom først ud efter megen tvivl fra min side.
Kunne de overhovedet skrive et hit?
Fra da af blomstrede de, de blev fantastiske sangskrivere.
Før de viste de takter skulle jeg lige have et album ud.
Jeg havde været på the Cavern og set, hvad de kunne.
Jeg kendte deres repertoire, og hvordan de kunne optræde.
Jeg sagde, lad os optage alt, hvad I har.
Vi drønede igennem dem på en enkelt dag.
Vi kendte de sange, det var det, vi turnerede med.
I grunden var det album bare det, vi lavede i klubberne.
Vi kørte igennem sangene: "Hvad med den... eller den?"
Vi spillede og han sagde: "Hvad har I ellers?"
Og kl. 22.30 den aften sang John Twist and Shout.
Hans stemme var ved at forsvinde hele dagen.
Men han vidste, han kunne tage den en eller to gange, og så var stemmen væk.
Og det var den - det kan man høre på pladen.
Jeg kunne ikke synge lortet, jeg skreg bare.
Jeg hørte, de kom til Manchester Odeon.
Derek Taylor - Beatles presse-officer Vi såkaldte teater-anmeldere...
...dækkede ikke enaftens-forestillinger med popstjerner, for der var ingen kontinuitet.
Nå, men jeg købte billetter til £1 stykket, tror jeg.
Gerry and the Pacemakers og Roy Orbison kom før Beatles.
Det var svært at leve op til den fyr, han trykkede den virkelig af.
Det gjorde de alle, men Orbison havde en fantastisk stemme.
Når vi var i tur-bussen og Roy var nede bagi.
Han skrev vist Pretty Woman og spillede den for os - flot sang.
Så der var noget konkurrence - vi måtte skrive en, der var ligeså god.
Så vi prøvede at blive bedre hele tiden.
Vi lyttede til andre sange og prøvede at slå dem.
Da vi kom til From Me To You... det var rart.
Jeg var meget tilfreds med akkorden i midten, som var anderledes.
Den mol-akkord var noget, vi ikke havde prøvet før.
Vi vidste altid, hvornår vi var i radioen.
Brian plejede at sige: "Så, drenge, det kommer i kl. 19.20."
Så sad vi i bilen og holdt ind, så vi kunne lytte til det.
Beatles og From Me To You, deres tredie single-udspil...
...som i denne uge ligger på toppen af hit-paraden.
Hver gang den bevægede sig på hitlisten, havde vi en festmiddag.
Hvis man ser på Beatles, fra de første 18 måneder, blev vi...
...fordi vi spiste så meget.
Det var dengang, jeg opdagede røget laks.
Jeg havde kun smagt dåselaks, indtil jeg var 22!
Vi gjorde aldrig ophold.
Hvis vi var i Elgin torsdag...
...og vi skulle være i Portsmouth fredag, så kørte vi bare.
Vi vidste ikke, hvordan man stoppede bilen.
Neil kørte, og så var der forsædet.
Og tre af os sad på klapsædet bagi - vi skiftedes.
Vi sad på det klapsæde, og det var temmelig elendigt.
Vi tog alle steder i den bil. Vi sov på forstærkerne.
Nogle aftner var det så tåget, at vi kørte 2 km i timen...
...men vi fortsatte alligevel.
Vi var ligesom duer på hjemfart. Hele tiden hjem igen.
Vi fik Mal, da Neil ikke kunne, fordi han var syg.
Vi skulle til London og lave et radioshow.
Vi kendte Mal. Han arbejdede for GPO...
...og han var deltids-dørmand på the Cavern.
Vi lærte ham at kende, og en foreslog, han kunne køre for os.
Han kørte for os et par gange, hvor Neil ikke kunne.
Så skete der så meget, at vi ansatte ham fuldtids.
Engang, på motorvejen...
...blev forruden slået i stykker af stenslag.
Mal Evans - Beatles' roadie Så trykkede Mal ruden ud og fortsatte.
Det var vinter i England og koldt og tåget.
Vi måtte holde øje med kantstenen hele vejen til Liverpool, 300 km.
Vi frøs rigtig meget.
Jeg husker, vi lå oven på hinanden...
...med en flaske whisky.
Når den øverste var ved at fryse ihjel...
...var det hans tur til at komme nederst.
Vi varmede hinanden på den måde og bællede whisky.
Det var lidt af en scene.
Folk tror, det er glamorøst at være stjerne.
Der er vi så, frysende, bogstaveligt talt oven på hinanden.
Ja, ja, vi var nært knyttet.
Det kunne man sige om os, vi stod hinanden nær som venner.
Vi kunne skændes meget indbyrdes, men vi var meget tæt.
I begyndelsen lavede vi en plade på 12 timer.
En ny single hver tredie måned betød, vi måtte skrive den på hotellet eller i bilen.
Det var meget krævende.
Jeg kan huske, jeg sad på et par dobbeltsenge på et hotelværelse.
Vi havde fri, så vi skulle skrive en sang.
Vores tidlige sange, Please Please ME, From ME to YOU, P.S. I Love YOU...
...de var altid meget personlige - Thank YOU girl.
Og vi fik den idé med at lave en refereret samtale.
"I saw her yesterday, she told me what to say, she said SHE loves YOU."
Det gav os lidt perspektiv, det betød at sangen...
...var anderledes end det, vi og andre havde skrevet før.
En halv million forudbestillinger er tegnet...
...på Beatles' seneste single, She Loves You.
Det ser ud til at blive tre nr. 1 hits i træk for Liverpool-drengene.
Vi var de første arbejderklassesangere...
...som forblev arbejderklasse og sagde det højt.
Vi prøvede ikke at tale anderledes, hvilket man i England ser ned på.
Cathy - fan fra the Cavern Club Beatles var fra Liverpool og tilhørte os.
Okay, lad resten af landet får dem og nyde dem.
Men lad dem i det mindste komme tilbage en gang...
...for lige at være dem, de var.
Det ville være fantastisk.
Det var umuligt at tage hjem.
Hvis du er i vores branche, tager du til London.
Optagelserne er der, de steder hvor man skal ses, er der.
Det er der, det sker. Det er et naturligt træk.
George og jeg delte en lejlighed ved Park Lane, £ 45 om ugen, en formue.
Vi tog på Saddle Rooms, det var en klub dengang.
De havde som regel en hestevogn stående ude foran.
To små berusede Beatles-medlemmer bagi, som blev kørt hjem.
Det er to knoldesparkere fra Liverpool, og det er sgu langt ude!
"Jamen, lad os tage drosken."
Det var fedt, vi var konger og var helt på toppen.
Vi plejede at køre rundt i London og møde hinanden.
Og snakke musik med Animals og Eric (Clapton)...
...og vi var knyttet til Stones.
Den sang vi vil spille: I Wanna Be Your Man.
Vi lavede den faktisk lige foran dem, fordi de manglede en sang.
De havde udsendt Come On af Chuck Berry og manglede en hurtig opfølger.
De lavede den først - vi lavede den med Ringo senere.
Vi var altid nervøse før hvert skridt, vi tog op ad stigen.
Men vi havde altid trøst i at være fire sammen.
Ikke som Elvis, forstår du.
Jeg havde altid ondt af Elvis, fordi han var alene.
Der var kun en Elvis - ingen andre anede, hvordan han havde det.
Men vi var alle fælles om det.
The Beatles, The Beatles... nej, det kunne ikke slå an.
Big Night Out TV Show Hallo, Bern! Er teen klar?
God aften og velkommen til Big Night Out!
The Morecambe And Wise Show Det er Kay Sisters! Fantastisk!
The Kay Sisters? Det er the Beatles!
Hej, Beatle... Hvor er han?
Der er han. Hej, Bongo!
- Det er Ringo! - Er han der også? Fint!
Som I kan forstå, er det Eric. Sig goddag til Eric.
Dig kan jeg huske, du er ham med korte, tykke behårede ben.
Nej, det er ham, der har korte, tykke behårede ben.
Det er os med de store, tykke behårede hoveder.
Tag den!
- Hvordan er det at være berømte? - Det er ikke som i din tid, forstår du.
Det er en fornærmelse, er det. Hvad mener du, ikke som i min tid?
Min far plejede at fortælle om dig. I gamle dage.
Din far er ret lille, ikke?
All right, Bonzo?!
- Det er Ringo! - Ja, også ham.
Få dem væk, de har gjort nok. Jeg bliver svinet til.
Lad os spille et nummer med drengene. Et deres far vil huske.
Gå nu ind og klæd om.
Hvad skal vi tage, drenge? Noget passende til Erics alder?
Moonlight Bay. Okay, gå ind og klæd om.
For første gang i fjernsynet, Morecambe and Wise og the Beatles...
...som præsenterer deres vidunderligt gammeldags nummer, Moonlight Bay.
Okay, drenge, fint nok, I ser skønne ud. Er I klar?
Okay, vi tager den fra toppen af.
- Er Beatles gået? - Nej, de er her.
- Hvad laver du? - Det er dræberen... Jeg kan ikke klare det.
- Jeg har ikke nogen --- - Take 4!
Jeg kan ikke trække vejret efter alt det mundharmonika. Kan vi droppe det?
Jeg kunne ikke høre akkorderne ---
Lidt mindre George ---
Jeg føler, jeg synger i en sok --- en, to, tre, fire.
Du har gjort det igen.
Du lavede en fejl.
- Gør det langsommere. - Nej!
- Klar. - Ringo... Hold det lidt dæmpet.
- Ringo! - Vi optager.
Nej, den første kraftig, den næste knap så kraftig.
Rhythm and Blues, niende del.
- Paul glemte at synge. - Gud, det er jeg ked af.
Jeg så lige på George...
- Hvad skete der? - Det er hver gang, du springer sådan.
Ikke langsommere, for pokker...
...ellers giver jeg dig ikke flere stoffer.
Været ude at skide, ser jeg, Megan?
Take 1- No reply.
Stop.
Jeg kan slet ikke tåle lys, så han må gøre det.
Jeg vil prøve at huske det, John, og hvis jeg ikke gør, er det bare ærgerligt, ikke?
Store kvaj!
George, hvordan lød bassen? Godt? Eller røvdårligt?
Gjorde den? Nå, så lad os se hvad du synes om det her.
Take 13.
Da jeg spillede i dagligstuen med Eddie Clayton...
...plejede min mors veninde Annie McGuire at sige:
"Vi ses i Palladium, min dreng! Se dit navn i neon."
Det er stedet, London Palladium!
Der er ikke noget større i verden end at komme til Palladium.
Og jeg sagde: "Ja, sikkert nok, Annie, det er der vi skal hen."
Så det var også en af mine kæpheste: "Til Palladium."
Jeg så ikke længere end det.
Og jeg var syg.
"Her er de..." - og jeg brækkede mig og fortsatte.
Jeg var bare nervøs, galskab, forstår du, anspændt.
Vi spillede, og vi kom på karrusellen, og det var fedt.
Det var det, det handlede om, forstår du.
Alle du kendte var så... for helvede.. hallo, se det!
Det var ret vildt, Palladium.
Vi holder af vores fans og det, man skriver om os.
Men engang i mellem tænker man, det ikke er om dig.
Man ser sit billede, og læser artiklerne...
...om George Harrison, Ringo Starr og Paul og John.
Men man tænker ikke lige: "Nå, det er mig i avisen."
Det er sjovt, det er ligesom, det er en anden person.
Det lyder som en klagesang, men det er det ikke, det er bare sådan.
Det påvirker dit hjem mere, end det påvirker dig.
Du ved, hvad du skal forvente, men det ved dine forældre og familie ikke.
Vi blev behandlet anderledes og måtte vænne os til det.
Så var man i et underligt land.
Alle de mennesker, man er vokset op med og har boet sammen med...
...lige pludselig var det et sted, man ikke ønskede skulle forandre sig.
Det hele ændrede sig derude.
Man vidste aldrig, hvem ens venner var, medmindre man havde dem før.
Folk har sådan ærefrygt for berømmelse.
Man behøver bare være i radioen eller fjernsynet en gang.
Så ser folk dig på gaden og opfører sig anderledes.
Men Beatles var i avisen hver dag et år eller sådan.
Alle forandrer sig, de er så imponerede.
Folk glemmer, hvordan man opfører sig almindeligt.
Ét klart, absolut billede:
Jeg var hos min tante, hvor jeg havde været tusind gange før.
Vi fik te en aften.
Det har været efter et af de der shows.
Der var en, der skubbede til bordet, og min te røg ned i underkoppen.
Pludselig lød det: "Sådan kan han ikke have det, vi må rydde det op."
Det ville aldrig være sket før.
Jeg tænkte, tingene forandrer sig. Det var som en pil i hjernen.
TV Show Sverige 3. november 1963.
London Lufthavn 31. oktober 1963.
Beatles kommer tilbage fra Sverige til det, der kaldes "Beatlemania"
Lad os se, hvad dronningen mener om "Beatlemania"...
...når Beatles optræder i Royal Variety Show 4. november.
Jeg blev bedt om at følge dem...
...chikanere dem september '63.
Det var af nyhedsredaktøren for Daily Express, som sagde de var færdige.
De ville forråde deres yngste fans ved at optræde i Royal Variety Show.
Tag dem, få et citat.
Få dem til at dømme sig selv, ved at sige:
"Vi burde ikke gøre det her, vi forråder vores fans."
Vi var der allesammen: Daily Mail, the Express, the Mirror.
De var meget udfordrende. Ringo leverede det perfekte citat:
"Jeg vil spille på tromme for dronningemoren."
John, i dette Royal Variety Show, så optræder du for de kongelige.
Du må tale pænt.
Og det med Ted Heath som sagde, han ikke kunne forstå dig.
Det kan jeg ikke forstå, Teddy siger, faktisk.
Jeg stemmer ikke på Ted.
Paul, vil du optræde anderledes, eller på den sædvanlige måde?
Nej, vi må lave den om. Hallo, hold op med at slå.
Vi kan ikke lave det samme hele tiden.
- Vi har ikke tænkt på det. - Jakkesæt med kraver, skilning?
Det ved man aldrig. Måske ikke jakkesæt. Vi aner det ikke.
Prince of Wales Theatre 4. november 1963.
Mange mange tak.
Den næste sang vi vil spille, er en smule langsommere.
Den er fra showet The Music Man.
Den er også indspillet...
...af min yndlingsgruppe fra USA, Sophie Tucker.
Til vores sidste nummer vil jeg bede om Deres hjælp.
Vil folk på de billige rækker klappe i hænderne.
Og resten... hvis De bare vil rasle med Deres smykker?
Tak. Vi vil gerne synge en sang, Twist and Shout.
Vi ville gerne give folk valuta for pengene med vores plader.
Vi reserverede 14 numre - det var noget helt nyt.
Og vi satte aldrig singler på vores albums.
Alle andre der havde en hitsingle, byggede albums op omkring det.
With the Beatles var en slags 'første sangbog'.
De gav mig en liste over deres sange.
De tænkte stadig alle på singler.
Vi tænkte ikke på et album som en helhed i sig selv.
Det var en samling sange.
Vi indspillede bare singler...
...og dem som ikke var gode nok, satte vi på albummet.
Og det var, hvad With the Beatles var.
Robert Freeman, som tog billedet...
...kopierede, efter ønske faktisk, Astrid Kirchherrs fotografier.
Vi viste ham de billeder, Astrid tog, og bad ham lave noget lignende.
With the Beatles har slået rekorden for forsalg på en lp.
Der er en kvart million i forsalg.
Den tidligere rekord havde Elvis Presley med Blue Hawaii.
Brian Epstein kunne meget vel have ret i sin forudsigelse...
...at Beatles en dag ville blive større end Elvis Presley.
En af de frækkeste ting, vi nogensinde sagde til Brian Epstein:
"Vi tager ikke til USA før vi har en nr.1."
Vi havde set mange folk, såsom Adam Faith, Cliff Richard...
...ret store stjerner i England...
...tage til Amerika og blive nr. 3 eller 4 på plakaten efter Frankie Avalon.
Eller som Fabian eller folk som ham, der var one-hit-wonders herovre.
Så vi tænkte, at det var dødskysset at tage til Amerika.
Tage et skridt nedad i sin karriere. Det gad vi ikke.
Så vi sagde til Brian, at vi ikke ville tage afsted, før vi havde en nr.1.
Vi prøvede hele tiden at komme ind i Amerika.
Jeg troede virkelig She Loves You ville have åbnet det amerikanske marked.
Men hvis man tænker på vores frustration her...
...vi blev afvist af det selskab, som EMI faktisk ejede.
Jeg var så frustreret, jeg sagde, hvis de ikke udgiver From Me To You...
...det var den første, vi tilbød dem...
...så kan de ikke nægte os, at andre udgiver dem.
Jeg ville tage pladen tilbage og prøve at få den ud på et andet selskab.
Jeg førte forhandlinger med Swan og VJ.
Hver af dem, bitte små i USA, tog en sang hist og pist.
De udgav dem i Amerika.
Selvfølgelig fik de ikke så meget succes, da det var små selskaber.
Det var sådan det gik. Vi udgav Please Please Me - flop.
From Me to You - flop. Skiftede selskab, udgav She Loves You.
I England var de alle nr. 1. De floppede alle - intet!
Ved den tid var nyhederne fra England og Europa overvældende:
De var en succesgruppe, og de skulle tages alvorligt.
Swan og VJ-selskaberne begyndte også at sælge omkring den tid.
Så Capitol blev tvunget til at udgive I Want To Hold Your Hand.
Den var ikke lavet til det amerikanske marked, men det var en fed plade.
Le Bourget Lufthavn, Paris 14. januar 1964.
Det sjoveste ved Frankrig var, at det var drengene, der skreg.
Jeg tror, pigerne var kraftigt overvåget, fordi det var drenge.
Oui, okay, og sådan. Det var sgu et sjovt publikum.
Vi kom på plakaten med Trini Lopez.
Hvis du husker "If I Had A Hammer".
Jeg vidste ikke, Trini var med. Jeg troede, det var Sylvie Vartan.
Det var meget mærkeligt, for pludselig...
...var alle de her fyre efter os overalt i Paris.
Vi havde forestillinger om franske piger, ooh la la, og sådan.
Men første aften var der fyldt med smokingklædte halvgamle franskmænd.
De hang ud ved sceneudgangen og virkede...
...som halvbøssede fyre, der råbte "Ringo, Ringo!"
Vi blev ikke modtaget så godt, men byggede det op over et par dage.
Til sidst var det en rimelig succes.
Men vi var vant til mere øjeblikkelig succes end som så.
Vi fik et telegram på hotellet efter et af showene.
Det var fra Capitol Records.
Tillykke, drenge, I er nr. 1 på den amerikanske hitliste eller sådan.
Vi var ellevilde. Jeg husker, jeg red rundt på Mal Evans' ryg.
Han var glad for at slæbe på mig. Det var bare helt vildt hysterisk.
Brian ringede til mig klokken halv et om morgenen:
"Jeg ved, du ikke har noget imod at blive vækket." Jeg sov alligevel ikke.
Han sagde: "Jeg har lige hørt det fra Amerika. Vi er nr. 1."
Fantastisk! Han sagde: "Kommer du forbi?" Mon ikke!
Så vi festede igennem. Ikke noget søvn den nat.
Det var en fed fornemmelse, fordi vi var booket til at spille der.
Lige efter Paris, så det var praktisk at have en nr. 1.
Britiske popstjerner har ikke gjort stort indtryk i USA. Hvordan gør I?
Det ved jeg ikke helt.
Det er ikke op til mig. Nej. Jeg håber bare, det vil gå godt.
London Lufthavn 7. februar 1964.
Jeg kan huske, jeg i flyet tænkte: "Åh, nej, vi klarer det ikke."
Vi vidste, vi ville lægge dem ned.
Det var som at flyve ind i det ukendte. Vi vidste ikke, hvad vi skulle forvente.
Vi var på vej til Amerika.
Det var første gang for os alle, undtagen George.
Jeg kan huske, før vi landede, det var så spændende.
Da flyet fløj over New York, det var som en science fiction-film.
Og en stor blæksprutte greb flyet og trak os ned til New York.
Det hele var så spændende. Det her var Amerika.
Ting vi havde drømt om og al den musik, vi elskede, kom herfra.
Al den musik vi elskede kom derfra, så bare at være der var spændende.
Men fordi vi havde stillet den betingelse at være nr. 1, inden vi kom...
...så kom vi som fyrster.
Millioner af unge i lufthavnen, hvilket ingen regnede med.
Vi hørte om det i luften, så vidt jeg husker.
Der var journalister ombord, og piloterne gav besked over radioen.
Han sagde, fortæl drengene der er en stor folkemængde, der venter.
Vi regnede ikke med, at nogen kom.
Vi regnede ikke med at sælge plader her, så vi var overraskede.
Dansk oversættelse af LiuD